Помилуй, Боже, від тяжких думок,
Від помислів недобрих, тяжко- сірих.
Хай розбиває їх у Тебе віра,
Піднось мій дух , підтримай бренне тіло,
Щоб перетік молитви не замовк.
В тягучім довгоплинні хмурих дум
Дай сили віднайти надії іскру,
Убережи від нападів зловісних,
Вгорни мене у тепле сяйво істин,
Почуй мене, і я не упаду!
І немічність і плач мені прости,
Своєї віри в Тебе не утрачу,
І на холодних пальцях віск гарячий
Відчувши, стрепенуся- маю, значить,
Надії світло, що даруєш Ти.
Дуже глибоко і співзвучно, як і для кожного, хто зараз вимушений переживати всі ці події в їх реальних місцях, а не десь осторонь. Бо кожна така душа - не камінь, і болить, бо жива. Та саме надія на краще і є тією силою, що надихає здолати всі ці негаразди. Що бачу саме і в Ваших чудових рядках. З повагою і теплом.
Lesya Lesya відповів на коментар $previous_title_comm, 01.01.1970 - 03:00
Дай боже мені сил,
не правду слухати у вічі.
люблю Тебе, як і Дніпровський схил,
Бо ставлю в храмі за перемогу свічі.
за наших аоїнів, за матерів,
за діточок що рано в небо відлетіли.
Пробач Величний що прожив,
що мовою я іншою про тебе говорив,
та вибачай іще ханжу,
за те що, набчебто вона у вірі
що тягнется частіще до ножу,
а не до серця і любовні і товєї силі
"Вам вже добре, а нас сумніви головні ще так мучать!!" - казали нашим знайомим і друзям дуже щиро.
Слухайтесь усвідомлень серця внутрішнього.
Розум має з*єднатись з серцем - з поміччю Христа...
Lesya Lesya відповів на коментар $previous_title_comm, 01.01.1970 - 03:00